СИН ПОШТАРА - ПРОТИВ СИНА ЦАРА ...

СИН ПОШТАРА
- ПРОТИВ СИНА ЦАРА
Гаврилу Принципу

Син поштара, болнога тијела -
науке му била гладна хтјења
Упорно је прикупљао знање -
Као да ће учит’ поколења,

Народу је сво добро желио
Поштово је своје сиромаштво
Слободу – он више је цјенио
нег отето и проклето Царство!

И остави поруку на вјеке –
Исписану на небеском своду,
Како треба бранит’ од душмана
Отаџбину и златну слободу!

А Гаврило, дјечак из Обљаја,
сиротог порјекла и тијела,
жртвова се за све потлачене –
свјестан свога узвишеног дјела.

Шапутао као Завјет да је:
“Ал' тирјанству стати ногом за врат,
довести га к познанију права,
то је људска дужност најсветија!”
У животу нема ништа прече -
Као пјесник велики што рече!

К’о у тору смакнути злог вука,
Ил’ лисицу - у свом кокошињцу,
Таква казна са правом припада
Разбојнику - и злотвору - Принцу!

И Леонида из Термопила –
И Милош Обилић са Косова,
Не учинише ни мање дјело
Нити мања би жртва њихова!

Свако ко то назива гријехом
Тај судбине никад нем’о боље,
То бî казна за зло учињено
- није прошла без Божије воље!!

А сви који слободу цијене
И њеног се права не одричу,
Гаврила из Обљаја да славе
И поштаревом сину да кличу!

Божидар Шкобић